EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Tack, allihopa.
Tack så mycket.
Min vän blev gravid med nån på Tinder.
Eller hur? Det är vad jag snackar om.
Vem blir gravid på en Tinder-dejt?
Det är framtiden.
Minns ni när man var liten och tänkte på framtiden?
Hur det skulle vara.
Ni hade fel.
Det hade vi alla.
Jag trodde att det skulle vara som Star Trek.
Inte med rymdresorna, men allt annat.
Allt skulle vara rent och alla skulle vara smarta och smakfulla.
Nädå.
Vet ni varför? Jag vet. Vitt slödder följer med in i framtiden.
Och de blir gravida från mobilappar.
Vem blir gravid på en Tinder-dejt?
Vem blir gravid över huvudtaget?
Nu räcker det. Det är helt ooriginellt.
Barn är sopor.
Om ni har ett barn, menar jag förstås er barn också.
De är alla sopor. Det vet ni att de är.
Ni har sett dem när de är som värst. Det vet ni.
Har ni sett en unge
vara andfådd och försöka dricka vatten?
De vet inte hur man gör.
Se på hur de totalt misslyckas nästa gång.
De kommer in och bara:
Det är som: "Kom igen, du är femton.
Vad är det med dig? Andas genom näsan, idiot."
Och de är bipolära och skriker över allt.
Jag satt på ett plan till Tampa, Florida för en månad sen.
Och jag skulle sova hela vägen, okej?
Sen satte sig en tvååring framför mig. "För i helvete."
Det blir ingen glad för.
Det är aldrig någon som blir glad. Det är alltid: "Fan också."
Det kommer att förstöra resan. Men inte den här ungen.
Han var som en liten jävla ängel. Sov hela vägen.
Och sen landade vi. Mamman väckte honom.
"Casper. Casper." Så hette han.
Vit unge, förstås.
Det är uppenbarligen en vit unge. "Casper, vakna."
Sen vaknar Casper och:
"Nej! Jag vill inte gå!"
Det är som: "Casper, vi är här. Det är något bra.
Hatar du Tampa?"
Jag är tio minuter ifrån att sterilisera mig.
Jag tänker på det hela tiden.
Jag hade gjort det om det vore lättare.
Om de hade vasektomier på 7-Eleven, hade jag köpt typ fem.
Mina vänner håller inte med. "Sterilisera dig inte.
Är du galen? Tänk om du vill ha barn en dag?"
Jag svarar: "Vad för dag?"
När kommer den dagen? Jag har hatat barn sen jag var fem.
Om jag steriliserar mig och ångrar mig
och vill ha barn kan jag adoptera.
Jag fattar inte varför folk inte överväger det.
Vad är det för fel på adoptioner? Varför skapa ett nytt lag
när det finns bra spelare som väntar på att bli uttagna?
Fattar ni?
Jag känner vissa som är helt emot adoption.
Känner ni någon sådan? "Aldrig i livet."
Min kompis är sån. "Mina barn måste ha mina gener.
De måste, oavsett vad, komma från mina gener."
Jag svarar: "Är du kung? Vad snackar du om?"
Detta är inte Game of Thrones. Bry dig om något.
Och, vänta. Dina gener? Din far övergav din familj.
Du hoppade av plugget. Du är kort och flintskallig.
Du har hemska gener.
Om du bryr dig om gener så mycket, ska du avsluta genpoolen nu.
Du är ingen läkare. Du saknas inte.
Det är inget fel på adoption. Man kan fönstershoppa först.
Det är ju bara smart, visst?
Låt oss säga att jag fick en biologisk unge. Ni fick en unge.
Och låt oss säga att han kom ut med skitstora snedtänder.
Som Snurre Sprätts skitstora tänder.
Det är ju hanterligt.
Ingen i världen kommer att säga: "Jag vill inte vara med längre."
Då måste man vara ett monster. Men det är ingen som drömmer om det.
Ingen tänker: "Jag ska lära honom
att äta pizza nedifrån och upp.
Om det är blåsigt måste jag hålla i honom så han inte blåser bort.
I familjebilder är det: "Du måste ju le med munnen stängd.
Din snedtandade jävel. Du förstör mina drömmar."
Det är inget bekymmer om man adopterar.
Då kan man bara gå in på människokenneln.
Man ser sig omkring. Alla barnen tittar fram i burarna.
Välj mig. Välj mig.
Snälla, snälla.
Och man tänker: "Du är för behövande.
Låt mig komma till dig."
Och man ser en blyg unge, längst bak.
Ens blickar möts. "Det kan vara han.
Det kan vara min pojk."
Och man går dit helt nervöst. "Hej, kompis.
Vad heter du?"
Och han svarar: "Peter."
"Hej, Peter. Jag heter Ari."
"Och?"
"Vill du åka hem idag?" "Jag vet inte, kanske. Vad fan?"
"Jag gillar nog dig.
Du ska nog bli min son."
Han svarar: "Det vore coolt."
"Är du glad för det?"
"Kan du visa att du är glad?" "Vad fan vill du?"
"Jag vet inte, le eller något."
"Det vill jag inte."
"Varför? Det är bra att le. Alla gillar att le.
Då tränar man fler muskler i munnen."
Och han svarar: "Okej."
"Nej! Jävla snedtänder.
Snyggt försök, din jävel. Du kommer aldrig härifrån."
Att bli gravid på en Tinder-dejt.
Hon höll på att byta p-piller.
Så de använde en kondom men den brast.
Och de tog dagen-efter-piller.
Men det tog inte. Det är inte alltid som de gör det.
När man hör det, inser man
att hon definitivt...
är en lögnare.
Det går inte. Det är omöjligt.
Vart och en av de där borde ha dödat barnet.
Det är omöjligt att ingen av de fyra inte tog.
Parerade de där spermierna alla tacklingar?
Det tror ingen på.
Och vem får kondomer att brista?
Det är fan fel på en om man gör det.
Man är inte 17 längre. Är det typ:
"Fan, där gick en till." "Jag vet. Lugna ner dig."
Varför borrar du? Där finns ingen olja.
Ge varandra en kyss ibland eller något.
De ska inte brista.
När jag var liten, runt sju eller åtta,
hittade jag en oanvänd kondom.
Och...
Jag visste inte vad den var till, som sjuåring.
Jag hade tio år kvar till att använda dem.
Och var typ femton år ifrån att inte längre använda kondomer.
Kondomer suger.
Ni tjejer har ingen aning om hur jävliga de är.
Ni har aldrig haft en kondom på.
Det är ett kvinnligt privilegium. Det talar ingen om.
Såhär känns en kondom, så att ni vet.
En kondom känns som att bli masserad genom en vinterjacka.
Det är som: "Jag fattar vad du försöker göra.
Det är inte obekvämt,
men det hade varit till hjälp med lite hudkontakt."
Jag hittade den här kondomen och visste inte vad den var till.
Vad skulle jag göra? Jag gjorde en vattenballong.
Det är vad barn gör. Jag gjorde den jättestor med.
Jag testade kondomens styrka. Den skakade när jag inte rörde den.
Så jävla full var den.
Den hade den här formen:
Den satt på verandan och molekylerna tog sig nästan igenom.
"Vad ska jag göra med den? Det är mitt mästerverk."
Det var min dittills största bedrift.
"Vad ska jag göra?" Jag såg min kompis komma runt hörnet.
Jag tänkte: "Jag ska plocka den här jäveln."
Det är vad kondomer är till för.
För att göra Aaron plaskblöt. Jag tog upp den.
Han så mig inte. Han kom runt hörnet.
Jag kastade den så hårt jag kunde.
Den bara studsade på honom, föll ner och studsade iväg. Brast inte ens.
Hur kan man då jucka i sönder den?
Då är det fel på en.
Det är så man blir gravid på en Tinder-dejt.
Jag vet inte. Har du barn?
Inte? Drog du ut den?
Det är det allra mest effektiva preventivmedlet.
Det är ingen kondom. 100 % effektivt, att dra ut den.
Folk tror mig inte.
Att dra ut den är 100 % effektivt. Har funkat i 5 000 år.
Hundra procent.
Vet ni vad som är mindre effektivt?
Att knappt dra ut den.
Det är mycket mindre effektivt.
Om man drar ut den och det första ansiktsuttrycket är:
Besudla inte utdragningarnas goda namn
med kassa utdragningsmetoder.
Man ska åtminstone behöva röra vid sin kuk i en sekund innan man kommer.
Det ska inte räcka med att bara dra ut den.
Man borde behöva göra nåt med den.
Att bli gravid på en Tinder-dejt.
Hur förklarar man det?
Hur ska hon förklara det när hennes unge är stor nog?
När han frågar: "Mamma, var kommer jag ifrån?"
Vad ska hon säga?
Hon svarar: "Tja, Tinderthy...
en dag besökte mamma appbutiken.
Och sen spenderade hon dagen med:
'Nej, nej, nej. Han duger.'
Och så blev du till."
Jag hade inte haft problem med barn
om föräldrar inte tog med dem.
Det är mitt största problem.
Jag vill inte behöva se dem hela tiden.
De flesta är bra på det, men vissa är inte det.
Jag åkte på festivalen Bonnaroo i år. Har ni åkt på Bonnaroo?
Det är kul, eller hur?
En stor festival i Tennessee. Fyra dagar med camping och musik.
Jätteroligt.
Men ibland tar föräldrar med sina jävla barn nu.
Det är tre-, fyraåringar som springer omkring på Bonnaroo.
Och jag vill bara säga: "Hallå. Vi tar droger.
När man har tagit syra, är din unge skitläskig.
Han ser in i min själ och jag gillar inte det han ser.
Han är en demon och jag ska döda den.
Jag ska döda demonen för att skydda alla andra.
Ja, Kendrick, allt kommer att bli bra. Jag ska döda demonen."
Det finns ställen där barn inte hör hemma, fina restauranger.
Har ni gått på det? Sparat ihop till 80 dollar per måltid.
Gå på en tjusig dejt. Ha på sig skjorta.
Försöka få ligga. Förtjäna det.
Man går ut på Yelp, tre pengatecken. Ikväll är kvällen.
Man hittar rätt ställe. Ett sånt ställe,
där de lägger servetten i knät på en.
Ställen där man tänker: "Det är slavgöra.
Varför gör du så? Det behövs inte."
Jag har aldrig sett nån klaga på:
"Jag satt där som en idiot, med servetten på bordet,
som ett rövhål i 40 minuter."
Men det är fint. Det är en dejtkväll. Det är fin atmosfär.
Man är glad när man sätter sig.
Två bord över, hör man:
"Nej! Jag vill inte!"
Någon liten skitunge.
Någon liten bebis sitter där
i en sådan där stol för handikappade.
Barnstol eller vad det kallas. Jag bryr mig inte.
Vi sitter inte i dem. Vi är inte handikappade.
Jag tänker: "Vad gör han här? För 80 dollar per rätt? Vilket slöseri.
Han kommer inte minnas detta."
Och hans smaklökar är inte utvecklade nog.
Han förstår inte nyanserna av den här mästerkockens rätter.
Han hade garanterat varit gladare
över en banan som jag mosat med foten.
Han hade kunnat se mig göra det och säga:
"Babana?" Jag hade svarat: "Precis, kompis. Babana."
Han hade mosat in det i ansiktet och fått in lite i munnen.
Och varit skitsöt.
Barn är söta. Det är de. Det ska jag medge.
Du ser ut att ha barn. Har du det? Hur gammal är du?
- Trettio. - Oj, du ser hemsk ut för att vara 30.
Jag trodde att du var typ 57. Helt galet.
Det är det gråa håret på sidorna.
Men de är söta ibland. Och sen är de omedelbart inte det mer.
Har ni sett dem springa runt och ha kul och sen bara skita ner sig?
De bara bajsar på sig.
Alla måste låtsas att det är normalt. Det är det inte. Lukten.
Jag bryr mig inte om hur små de är, det luktar fortfarande bajs.
Problemet är att när de skitit på sig, har de inte längre någon gravitation.
De känner inte det alls. De bara:
Det är som... Eller hur? Det kommer ut ur brallorna.
Missförstå mig inte. Jag dricker, så jag har förstås skitit på mig själv.
Men jag gör det vartannat år.
Och när jag gör det, förstår jag vad jag har gjort.
Jag fortsätter inte. Jag säger till andra:
"Jag måste ha lämnat ugnen på. Jag måste kolla det.
Ledsen, hörni. Jag ville inte behöva ställa in."
Helt ärligt så sket jag på mig i år.
När jag säger vartannat år, menar jag att max två år passerar.
Det är inget genomsnitt.
Som mest har det gått två år.
Det var i april. Jag vet när det var.
Jag var på ett flyg. Jag var på väg till Australien.
Finns det bra tillfällen att skita på sig?
Tänker man någonsin: "Jag vill bara få det överstökat."
Jag hade flugit sex av tretton timmar
och jag skulle kissa.
Fiser ni någonsin när ni kissar? Det är normalt. Det gör alla.
Gör tjejer det?
Inte?
Synd om er. Ni måste prova.
För tjejer är det ännu bättre, för ni täpper för.
Det måste låta som en tuba.
Ni kan röra på benen och...
Som Miles Davis med koppen och ni vet, tuban.
Ni kan göra...
Fattar ni?
Det gjorde jag. Jag kissade och fes.
Sedan var det plötsligt som:
Men jag tänkte: "Nej, det var bara en bubbla."
Jag ville inte tro det. Så jag satte mig igen.
Och jag satt vid fönstret.
"Ursäkta mig. Ursäkta. Ställ er upp. Förlåt.
Så fort jag satte mig tänkte jag: "Det är ett problem."
Det kändes mosigt. När det händer, känner man det verkligen.
Jag var typ: "Fan. Upp igen, upp.
Vi är inte klara. Upp igen. Jag trodde att jag var klar.
Ledsen. Upp igen." Jag fick springa på toa.
Där var en jävla rand, mitt i mina kalsonger.
Den var ungefär såhär bred och så lång.
Det såg ut som en karta över Chile.
Som en topografisk karta över Chile.
Med bergskedjor och allt.
Jag tog det innan det nådde byxorna.
Men jag kunde inte rädda kalsongerna.
Jag var tvungen att kasta dem i soptunnan på flygplanstoaletten.
Jag tog hand om det själv, som en vuxen.
Jag hanterade situationen.
I första klass hade jag kanske kunnat:
"Du, slav. Ta hand om det här åt mig."
Men i ekonomiklass får man sköta det själv.
Vet ni hur det är att behöva pressa in underkläderna
i det där lilla jävla hålet
i soptunnan på en flygplanstoalett?
Jag skulle lämna toan. Sen tänkte jag:
"Vänta lite." Jag tog några pappershanddukar innan jag gick.
Jag lade dem ovanpå kalsongerna, för att täcka för dem lite.
Jag ville inte att...
Jag vet vad jag hade gjort, om jag kastade något
och såg nerbajsade kalsonger överst i soptunnan
hade jag genast tänkt...
"Vem gick jag förbi?"
Jag hade sedan spenderat de kommande sju timmarna i flygplansgången
för att försöka minnas.
Tills jag hade hittat rätt person.
"Jag vet vad du gjorde."
Man måste täcka för det.
Om man dödar en unge i skogen, måste man täcka för den med löv.
Att bli gravid på en Tinder-dejt.
Han berättade nästan inte för killen.
Hon tänkte göra allt själv.
Hon sa: "Jag vet knappt vad han heter."
Vilket är väntat.
Sen ångrade hon sig efter åtta månader.
Ja, åtta månader och en vecka.
Hon sa: "Ari, han måste få veta."
Och jag sa: "Ja, för länge sedan."
Nu är det snarare som att han har rätt att aldrig få veta.
Hon berättade. De träffades i en park.
Hennes officiella utsaga var att han "uppträdde rätt märkligt".
Jaså? Det gjorde han?
Betedde han sig lite konstigt?
Var det konstigt när han fick veta att han skulle bli pappa på tisdag?
Tog han inte det helt piano?
Hur skulle han hantera det? Från killens synvinkel,
är det helt tvärt emot vad man förväntade sig av det telefonsamtalet
till vad man fick ut av det mötet.
Hör jag av en kvinna jag inte sett på länge
är min första tanke, precis som alla andra killar:
"Hon vill ha den.
Det var visst bättre än jag trodde.
Jag måste ha en bra kuk.
Hon måste ha tänkt på den länge.
Hon kan nog inte koncentrera sig i kyrkan, på jobbet, med sina vänner.
Hon tänker bara på den där kuken.
Den är beroendeframkallande, jag fattar."
Vännerna säger: "Margaret, du bara försvann."
"Ja. Jag tänker på den där kuken."
Till slut stod hon inte ut.
Hon blev svag.
Hon föll för hungern.
Hon ringde.
Och vet ni vad?
Hon ska få den.
Så hade jag tänkt när jag gick in i parken.
Jag hade varit så glad. Och sen såg jag vad då?
Jag hade tänkt igenom mina årstider. Jag hade...
Nej.
För i hela...
Game over.
Var det där konstigt? Ha så kul med min hjärnsubstans.
Vissa ska ha barn. Jag klagar för mycket på barn och föräldrar.
Somliga ska ha barn. Såhär vet man det.
Jag har ett sätt att avgöra om man är lämplig.
Ens vänners reaktion när man berättar att man ska få barn.
Det är så man vet om man ska ha barn eller inte.
För det kan gå på två helt olika sätt.
På ena sidan är man gift.
Man har varit med kvinnan ett tag. Det går bra, rent finansiellt.
Man talar om det, vill ha barn. Man försöker och blir gravid.
"Samantha är gravid." Vännerna säger:
"Grattis, för fan. Vad roligt. Jättehäftigt."
Det är ena sidan.
Om det är du, kör på. Du har min välsignelse.
Den andra änden av ens vänner har varit ihop med någon ett tag.
De berättar att: "Margaret är gravid."
Och alla tänker. "Fan.
Åh, nej.
Vad tänker du göra?
Har du tänkt på att döda henne?
Gör det inte. Jag kollar på TV. DNA-testerna är för bra.
De kan ta en med ett hårstrå. Lej någon om du tänker göra det."
För de som blir gravida på Tinder-dejter,
är aborter inte bara en rätt, utan ett ansvar.
Men det är inte alltid som de gör det. Min vän Luis Gomez är en av dem.
Han är komiker. Hans tjej blev gravid.
De var ihop i två månader. Jag undrade: "Vad ska ni göra?"
Det är ingen som frågar ett gift par: "Vad tänker ni göra?"
Den frågan får ett gift par aldrig.
Jag undrade: "Vad ska ni göra?"
Han svarade: "Jag vet inte. Jag funderade på att fly.
Men jag har inte råd med bensin
så vi får väl flytta ihop."
Finns det inget alternativ mellan att fly...
och att flytta ihop?
Det verkar vara ett stort outforskat område däremellan.
Han sa: "Vad menar du?"
"Hur många månader?" Han svarade: "Två."
"Då har du kvar kvittot.
För en mindre avgift, kan du återlämna den."
"Vad snackar du om?" "Abort. Jag snackar om abort."
De födde barnet. Här är förresten ett tips.
Om du säger åt en vän att göra abort
och de sedan inte gör abort,
kommer de inte att glömma vad du sa åt dem att göra.
Ja, det håller de emot en.
Varje gång jag träffar Luis och hans unge,
håller han honom och säger:
"Där har vi farbror Ari. Han sa åt oss att göra oss av med dig."
"Lägg av med det där.
Det var roligt i ett år, men han är sju nu.
Han är arg på mig. Han gör såhär varje gång jag ser honom. Sluta."
Låt mig ställa en fråga.
Ni har jobb, va? Eller har ni åtminstone haft jobb?
Någonsin jobbat på autopilot? Utan att tänka på det?
Bara som en robot.
Och om man är på gott humör,
kanske man nynnar eller visslar lite? Det är en grej att vissla på jobbet.
Alla gör det någon gång. Vissla medan man jobbar.
Jättebra. Ni vet vad visslingar är.
Tror ni...?
Tror ni att abortläkare visslar på jobbet?
Det tror jag att de gör. Inte varje dag, förstås.
Men på fredag, vid 16.30.
De måste vara:
Alla jobbar för helgen
Alla måste...
Är det så man får aborter gjorda? Jag vet inte. Har aldrig sett en.
Jag har väntat i bilen, men aldrig varit därinne.
Jag antar att man drar ut fostret och kastar det i soptunnan som en basketboll.
Om man missar, skickar sjuksköterskan ut den för ett långskott.
Inte? Är det inte så det funkar?
Jag skulle nu vilja tacka alla kvinnor,
framförallt mammorna här, för att ni inte vänt er emot mig.
För när jag får publiken mot mig, är det alltid mammor.
Kvinnor som säger: "Hoppas att du aldrig får barn."
"Jag vet. Jag med. Vi är överens där."
Tack, för att ni höll er samman, kvinnor.
Kvinnor har det tufft ibland. Inte alltid.
Inte alltid, men ibland.
Får ni höra att kvinnor "är galna"?
Jag hör det hela tiden, men tror inte på det.
Jag läste en artikel om kvinnors hormoner.
Såhär stod det. Kvinnor, i era hjärnor,
har ni 40 % mer hormoner än män.
Fyrtio procent. Och det är inte när ni har mens.
Jag vet inte vad som händer då. Helvetet bryter loss.
Men vi pratar om de andra tre och en halv veckorna.
Vad män än har som mest, har kvinnor 40 % mer.
Saker som händer därinne som män inte har någon uppfattning om.
Vi har vår grej och ni har: "Känslor, känslor."
Män kallar er galna. För vad då? För att ni, varannan vecka
säger "dra åt helvete", från ingenstans?
Med 40 % mer är oddsen goda.
Med 40 % mer borde vi, minst tre gånger i veckan,
vakna med att ni står över oss med en sax
och bara säger: "Inte idag."
Och sen bara drar.
Så, grattis kvinnor, för att ni är helt chockerande ogalna.
Jag känner män som, ifall de har fått mindre än sex timmar
sömn och någon kör för nära,
följer de efter en till ens jobb och hotar en till livet.
Jag kan ta en "dra åt helvete" ibland. Det är okej.
Min bror är en av de människorna som tar med sin unge överallt.
Det är en besvikelse när man inser att ens familj är sådan.
Min bror bor i Europa nu.
För han visste inte att "skatt" gällde för honom.
Det är vad han sa.
"Gäller de för alla?" "Ja, det gör de."
Så, han betalade dem aldrig.
Han är skyldig staten runt 200 000 dollar.
Ja, det spårade ur.
Till slut sa han bara: "Ledsen, jag måste dra."
Jag skäms för att bo med er med så höga skulder,
så jag ska bara dra.
Ni kommer aldrig att få pengarna, så jag sticker."
Han bor i Europa. Som visar sig vara nästan som Amerika.
Det är i princip ingen skillnad längre.
Bara små skillnader.
Han sa att det var små skillnader. Man måste knappa in PornHub.uk.
Men, man lär sig att leva med det.
Det är bara något annorlunda porr. "In med den i arslet."
Var det pirat? Vad var det jag gjorde?
Vad var det för dialekt? Jag försökte göra en engelsk.
Jag tror inte det gick.
Jag skulle åka till Danmark på en komedifestival.
De flög mig till Danmark, vilket var coolt.
Min bror ringde: "Vi borde göra nåt, när du är i Europa."
"Visst. Vad vill du göra?"
Vi kollade i kalendern och Oktoberfest pågick då.
"Vill du åka på Oktoberfest?" Jag sa: "Ja, för fan."
Två judar smyger tillbaka till Tyskland?
Vi tar tillbaka natten.
Kom så pissar vi på Hitlers grav.
Men han sa: "Jag tror inte att Hitler har någon grav."
Jag tänker bara pissa överallt, om jag träffar, så gör jag det.
Det gjorde jag med. Jag pissade överallt.
Jag pissade utomhus typ 25 gånger.
Hela tiden. Man hamnar inte i knipa.
Om man är jude kan man inte hamna i knipa för sån småskit.
Man måste göra något grovt, typ stjäla en bil.
De släpper en för småsakerna. På grund av vad som hände.
De har nog fortfarande dåligt samvete.
Om ni inte vet, så grälade vi lite.
Vi förlorade, uppenbarligen.
Men de överreagerade, så...
Inga fler skämt om Förintelsen.
Så, jag tog tåget till Tyskland. Det var omväxlande.
Den sista. Absolut sista. Inga fler.
Kom igen. Ni får inte skratta åt det där.
Det är inte okej.
Inte okej.
Min bror mötte mig, i sin bil.
Vi började båda hoppa. "Shaffir-grabbarna, nu gör vi Oktoberfest."
Så upprymda. Och sen öppnas hans bakdörr.
Och man bara hör: "Nej! Jag vill inte!"
Han tog med sin fyraåring till Oktoberfest.
Jag sa: "Skämtar du med mig?"
"Skulle jag inte ha med honom?"
"Nej. Du förstod mig rätt. Jag ville inte det."
Han sa vad alla föräldrar säger.
"Då borde du ha sagt något, om du inte ville att han skulle med."
"Varför måste jag säga det? Det ska jag inte behöva.
Jag sa inte åt dig att inte ta med dig mjältbrand. Det visste du.
Jag borde inte behöva säga att inte ta med ungen på en ölfestival.
Han blev förnärmad. Det är vad föräldrar blir.
"Varför ska han inte få vara med?"
"För att jag tänker bli jättefull."
Och jag ifrågasätter hans tolerans.
Det kommer nog vara han som spyr först, varje kväll.
Han har redan spytt, helt utan anledning.
Så, vad tänker du göra?"
Han försökte övertyga mig. "Kom igen, han är smart för sin ålder."
Okej, man han är korkad för min ålder.
Och jag är inte på hans dagis, utan på min ölfestival.
Han är analfabet. Det är inte smart. Ledsen.
Du kan inte övertyga mig om att en analfabet är smart.
Gravid på en Tinder-dejt.
Är det någon som inte vet vad Tinder är?
Det vet ni alla. Eller vågar ingen erkänna?
Min farmor frågade:
"Vad är en Tinder?" Jag sa: "Det är inte 'en'."
Hur förklarar man för en 94-årig kvinna vad Tinder är?
Hon sa: "Jag vet ingenting."
Så jag sa: "Okej, då..."
"Det fanns en gång en stor man vid namn Steve Jobs.
Han tog datorernas kraft och satte i allas händer.
Vi fick tillgång till all världens information, i våra handflator.
Det var en fantastisk tid för människan.
Det var det verkligen.
Och inom sju år använde vi det för att få ligga."
De homosexuella löste det på två år.
De låg långt före alla andra.
"Alla gay-forskare,
släpp vad ni håller på med. Red ut detta.
Vi behöver inte överföra information. Kom så knullar vi."
Och sen blev en av mina vänner gravid på en sådan.
Föräldrar är för störiga. Ibland är det videorna.
iPhone 6 och nu 7.
Alla tror att de är konstfilmare.
Det är de inte.
De har kassa videor. Inte kvaliteten. Den är otrolig.
Problemet är ämnet.
De tror att allt som de har filmat är värdigt att visas.
Men det finns en raderingsknapp. Använd den.
Vartenda gång mina syskon eller vänner visar mig videor:
"Kolla på min unge", känner jag mig som Dexter
och måste låtsas ha känslor
som en vanlig person hade haft i den situationen.
Jag tänker alltid: "Söt? Hur funkar det?"
Det är det mest korkade. "Han går."
"Men det gör de alla. Det är inte..."
Jag kan se en video av en femåring på YouTube
som kan slå en golfboll 200 meter.
Visar du mig att han går? Stick åt helvete.
Ditt barn är oimponerande."
"Han sa: 'Dada.'"
"Det är inte så man säger det.
Grattis. Du filmade ett misstag. Han är säkert generad."
De är bara störiga.
Har ni sett detta förr? Vem här har barn?
Hur många har barn här? Några stycken. Hur gamla är de?
- Fem. - Fem år gammal. En.
Slutade ni efter det?
Okej, bra jobbat.
Ni jagar inte den känslan, som andra.
"Den åttonde kanske blir bra."
Gör din unge så när de leker?
De sitter på marken och har kul.
De trillar. "Ingen stor grej." De sätter sig upp igen.
Men om någon ser det, är det som: "Såg du det där?
Okej, nu ska det bli trist för dig.
Men du borde veta att du gjorde det mot dig själv."
De börjar gråta. Men inte på riktigt, för de slog sig inte.
De härmar vad de minns att det låter som.
Från minnet. De är inga skickliga skådisar.
De vet inte hur man gör. De trillar och...
"Det är bara på låtsas. Du gråter inte."
De är inte ens ledsna.
Så de försöker göra sig själva ledsna.
Som feministbloggare.
Ingen känner mindre glädje än en feministbloggare.
Som: "Fan ta dig. Jag hatar dig, du suger."
"Varför är du så arg? Det är fint ute idag."
"Håll käften. Säg inte vad jag ska känna."
Föräldrar vaknar inte ens som andra.
Jag hade nog varit okej med det, om föräldrar gav en ärlig utsaga
om hur föräldraskapet är.
Många säger: "Det är en vacker välsignelse vartenda sekund.
Det är alltid en sådan välsignelse, vartenda sekund."
Jag undrar: "Vartenda sekund?"
Varför rycker det då i dina påsar under ögonen?
De är så låga och det rycker.
De håller på att brista."
Min vän har barn. Min vän Avi har två barn, fyra och sju.
Såhär vaknar han på morgonen.
På söndag går väckarklockan igång. Han sover fridfullt.
Väckarklockan sätter igång. Genast är det:
"Upp med dig! Borsta tänderna! Kläder. Mat.
Gå. Sätt igång!
Gå. Gå. Gå!"
Det är som i Afghanistan, och bomberna faller varenda dag.
Man sover med stövlarna på.
Hur lever man sådär?
Inte singelfolk. Det är inte så vi vaknar.
Inga barn? Såhär vaknar jag på en söndag.
Först: inga väckarklockor. Bara när det händer.
När ödet bestämmer att det är dags.
Man sover så fridfullt. Och sedan är det som att man...
Minns ni det? Minns ni hur det var att somna om?
Minns ni de dagarna?
Den där tvåtimmarsblunden?
När man ser på klockan: "09.30? Okej... 11.15? Hur gick det till?
Reste jag i tiden? Vad hände?
Jag tror inte att jag kan... 12.45? Vad är det som händer?
Får jag ta en... 14.00, där har vi det."
Minns ni hur det är att sova så mycket att det inte går att sova mer?
Det hindrar inte en från att försöka.
Men man ligger med ögonen stängda i 45 minuter.
Man tänker: "Såhär ska det inte bli.
Jag ska göra allt för att lyckas.
Det händer inte, så jag kan lika gärna gå upp.
Solen är på väg ner.
Jag behöver vitamin D, innan jag begår självmord."
Detta är vad föräldrar säger: "Känner du dig inte ensam?
Känner du dig inte ensam utan barn?" Jag svarar: "Jo, då.
En djup ensamhet som ni aldrig ens kommer att uppleva.
Det är en milsvid tomhet som fortsätter i evigheten.
Det är otroligt ensamt.
Men sen ringer jag mina vänner och då är jag mindre ensam. Det är bra."
Något ska sägas om att ha söta saker omkring sig.
Det fyller ett tomrum som vänner inte klarar av.
Jag har syskonbarn.
När de är här, fyller de tomrummet.
Det är kul att leka och lära dem saker.
Men jag bor inte i samma stad som dem. Vad gör jag när jag inte är i deras stad?
Jag går till parker och leker med andra barn.
Det blir föräldrar arga för.
De säger alltid: "Bort från mitt barn."
Jag svarar: "Jag är ingen pedofil."
Men om man tar upp pedofili, är det allt de tänker på.
Vad ska man göra då?
Hur ska singlar fylla tomrummet?
Hundar.
Det är vad vi gör. Om man ser en singel över 30 med hund,
så är de konstiga.
Jag älskar hundar.
Jag kan slicka en hund i munnen. Jag bryr mig inte.
Jag ger honom tunga. Är han duktig, vill han det.
Om han är duktig, får han tungan.
Jag frågar honom: "Är du duktig?
Du är en duktig hund."
Och ägarna ser på mig.
"Är du inte rädd för att bli sjuk?" "Jo, att bli deprimerad."
Så, låt mig göra detta.
Så, Nicole födde sitt barn.
Ja, Tinder-damen.
Den fick inte namnet Tinderthy, som jag föreslog.
Jag föreslog Tinderthy för en pojke, och Con-svajp-a för en flicka.
Så det känns lite etniskt.
Jävla sopa.
Hon födde sin unge. Livet skulle inte förändras.
Hon bodde i Brooklyn, New York.
Nu bor hon i Arkansas.
Vilken stad i Arkansas, undrade någon?
För att det finns roliga städer i Arkansas? Nej, ingen frågade.
Det finns inga roliga städer i Arkansas.
Har ni känt någon som verkligen borde göra abort?
Man ser på dem: "Detta är lagligt på grund av dig."
Du är anledningen till att andra får göra det.
Ibland gör de abort, men inte alltid.
Vad säger de när de inte gör abort?
När alla i världen vet att de borde göra det.
De säger: "Jag vet att jag borde göra abort, men jag kan inte för..."
- Jesus. - Jesus. Ja, Gud.
Det är alltid Jesus.
Det är vad de pekar på. "Jag kan inte göra abort. Religion."
Det är vad Nicole sa.
"Men vart var religionen när du knullade bakom nattklubben Roxy?"
Jag fattar inte. Var Jesus där bak?
Var det Jesus som drog av killen kondomen?
Han sa: "Så får du inte göra. Det är en styggelse.
Du får råknulla bakom soptunnan eller inte knulla alls.
Det säger Herren."
Det funkar förresten inte. Bara så att ni vet.
Religion funkar inte som ursäkt.
Man måste inte.
Men skyll inte på religion.
Det funkar inte. Jag har studerat religion länge.
Jag brukade vara en sån där.
För den här sidan, så ja.
Jag vet en hel del om det.
Såhär är det.
Det finns bara ett sätt att hamna i himlen.
Framförallt inom kristendomen. Det enda sättet,
utan skärseld och helvete, raka vägen till himlen,
är om man dör utan att ha syndat.
Och det enda sättet att dö utan synd
är om man aborteras innan man har fått chans att födas.
Så...
om man älskar Jesus och sitt barn,
ska man skicka honom till himlen.
Jag försöker bara sprida det goda ordet. Det är min uppgift idag.
Tack så mycket, det var allt för mig.
Ni har varit fenomenala.
Ni är bäst.
Undertexter: Tomas Lundholm